EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag har fått ett till.
"Önskar att du var här."
"Det var ett tag sedan vi sågs, och trots att jag har glömt din röst
så minns jag vårt samtal. Jag har nått fler insikter om mitt beteende,
som jag gärna vill berätta om. Hälsningar, Ed Kemper."
- Skriver Ed Kemper till dig? - Om byrån kollar upp oss...
Skit i dem.
- Bill Tench. - Kommissarie Chambers.
- Hej, Gordon. Hur går det? - Du lär inte bli glad.
Okej.
Devier gjorde ett lögndetektortest. Jag ville se hans reaktion.
- Testade du honom? - Ja.
Och han klarade det?
- Inte entydigt. - Fan.
Det händer sällan.
Bara i 6 % av fallen.
Oftast beror det på hur frågorna formuleras.
- Lisas blod fanns på stenen. - Inte entydigt.
Devier hade tvättat ur bilen.
- Så inga fysiska bevis? - Exakt. Är det ett dåligt resultat?
Vi kan inte gripa honom. I värsta fall blir han frikänd.
- Kan du vänta lite? - Visst.
- Hörde ni? - Har de inget?
- Han gick med på testet. - Nu lär han vara stöddigare än nånsin.
- Vi ser om han pratar med oss. - Aldrig.
Fråga honom.
Hur övertygade är vi om att han är skyldig?
- 100 %. - Jag säger 70.
Det är ingen slump att han anklagades för våldtäkt i en annan kommun.
Delstaten har dödsstraff. Han har inget att vinna på det.
Han är en narcissist. Han kanske gör det för att visa att han kan.
Be Chambers skicka en inbjudan.
- Du, Gordon. - Ja.
Vi har en idé.
- Kan du ta in Devier senare? - Visst. I kväll?
Kl. 18.00-19.00. Ett litet kvällssamtal.
Säg att han inte är gripen, men att FBI vill prata med honom.
- Ska det verka mer avslappnat? - Han kanske är trött och pratar mer.
Så inser han att vi jobbar övertid, att vi menar allvar.
Låt honom vänta lite innan vi pratar med honom. Minst en timme.
- Och det ska...? - Har du väntat på provsvar hos doktorn?
Vi måste väcka ett starkt minne. Vi måste framkalla en fysisk reaktion.
- Vi behöver en sko. - En sko?
Det fick en annan sociopat att öppna sig. Vi måste hitta motsvarigheten för Devier.
- Visa mig allt ni har om Devier. - Brass!
- Är det allt? - Ja.
Jag behöver fler mappar. Gör dem tjocka.
Använd tomma papper om ni måste.
Den ska se ut som Manhattans Gula sidor.
- Bevisrummet? - Följ med.
Vad har vi här?
Det här är perfekt. Var är hennes drillstav?
- Hon hade den inte på sig. - Okej.
Ta allt det här till förhörsrummet.
Ja, sir.
- Har ni något från fyndplatsen? - På hyllan under.
Okej.
- Finns det någon lågprisaffär här? - Ja.
Köp en stav, ta bort prislappen. Smutsa ner den på marken.
Han ska inte se "bevis", utan en söt liten tjej.
Skynda dig.
När Devier kommer in ska jag ställa frågor som kan göra dig besvärad.
Att han klarade lögndetektorn lugnade honom, så ha tålamod.
Visst.
Är det här en FBI-grej?
Det är... hans grej.
Devier är på ingående.
Devier.
Vi går in här.
Jag måste be dig vänta i korridoren
tills agenterna kommer. Ska jag hämta cigaretter?
Gärna.
Jag kanske inte vet så mycket mer, men jag gör så gott jag kan.
De vill bara prata med dig. Här.
Han är där inne.
Hej, Gene. Specialagent Holden Ford.
Specialagent Bill Tench.
Kommissarie Chambers. Ni har träffats.
Tack. Har de läst upp dina rättigheter?
- Igen. - Bra.
Vi ska göra det här så fort som möjligt.
Du har nog bättre saker för dig i kväll.
Det militära var inget för mig.
För strikt. Jag stod inte ut med att de skrek ut order hela tiden.
Jag vill ha det mer fritt.
Jobba utomhus i friska luften.
John var schysst som anställde mig, fast jag hade fått avsked.
Det verkade perfekt. Få vara ute, jobba med händerna.
- Det militära passar inte alla. - Man måste pröva först.
- Gick du med frivilligt? - Vietnam var ju nästan över.
- Du är gift och skild två gånger. - Jag är populär bland tjejerna.
- Eller impopulär. - Det beror på hur man ser det.
Jag gjorde mina misstag. Gifte mig första gången när vi var 16.
- Efter att du hoppade av high school? - Ja.
- Varför hoppade du av? - Kunde inte sitta still.
Jag blev också galen av skolan. Så du gifte dig med din första tjej.
- Varför skildes ni? - Vi bråkade jämt.
- Och din andra fru? - Samma sak.
Men nu bor du med din första exfru?
Ja. Jag vet. Det är lite...
- Samma sak? Bråkar ni fortfarande? - Ibland.
- Men hon är inte 16 längre. - Nej. Inte alls.
Ungdomens glans har falnat.
Ni har mycket information om mig.
FBI är grundliga.
Vad är jag? Någon sorts gangster?
Byråkrati.
Jag måste sticka snart, så om vi kunde...
Visst.
Då börjar vi.
Du är viktig för oss. Du var på Lisas gata veckan innan hon försvann.
Du hade överblick över hela området.
Ja, men jag såg inget. Jag fokuserade på träden. Det måste man.
- Särskilt när man sågar. - Jag förstår, men...
Vi griper efter halmstrån.
Du är vårt enda ögonvittne.
Jag gjorde lögndetektortestet, fråga vad ni vill.
Tack.
Så... Du måste ha sett Lisa komma och gå den veckan?
Inte direkt. Kanske ett par gånger.
Hon hade dräkten på sig. Du kan inte ha missat henne.
Ja, jag måste ha sett henne i den ett par gånger.
Fjädrar i hatten, silverstav?
Ja.
När tog hon skolbussen på morgnarna?
Jag kom dit kring sju.
Hon kom ut kanske en halvtimme senare.
Och när kom hon tillbaka med bussen?
Jag vet inte. Kanske halv fyra, fyra.
- Såg du henne prata med någon vid bussen? - Nej.
Någon på gatan som såg ut att inte höra hemma där?
Inte vad jag minns, men...
Jag jobbade inte ens veckan då hon försvann.
Jaha...
Vänta. Det är nästan slut.
Det där hade hon på sig den dagen.
Tragiskt.
- Hon verkar ha varit en snäll tjej. - Ja, hon verkade trevlig.
Märkte du det?
Jag såg henne leka med hunden i trädgården.
Man kan nog säga att hon var...
- Brådmogen? - Ja.
Pratade du någonsin med henne?
- Nej. - Pratade hon någonsin med dig?
Hon vinkade ett par gånger.
- Var hon hejaklacksledare? - Drillflicka.
Tjejerna i dansgruppen är otroliga.
Jag var alltid kär i dem.
Jag menar...
Hon är rätt snygg i den där dräkten, eller hur?
- Ja. - Den är väldigt avslöjande.
Det är den väl.
Kom igen.
Tycker inte ni det?
- Jag menar... - Hon ser äldre ut än 12.
Det tyckte jag med!
Okej. Tack. Så det är inte bara jag?
- Tjejer nu för tiden utvecklas så tidigt. - Ja, visst gör de?
Men Lisa gick i junior high. Den som tog henne kanske inte visste det.
Jag försöker komma ihåg ifall jag såg någon, men...
Han trodde nog att hon var äldre än 12, att hon var sexuellt myndig.
14 år är åldersgränsen för sex.
Stämmer det?
Ja.
Oj.
Georgia måste vara före sin tid.
När en kvinna har hår på fittan
så måste hon väl få bestämma vem som har tillgång till den.
- Jag har aldrig tänkt på det så förut. - Men visst är det sant?
- Du har rätt. - Vissa rakar sig där nere.
- Har du sett det? - Nej.
De ser så unga ut.
- Har du sett det? - Nej, men jag har hört.
- Jag bad min flickvän göra det. - Skulle hon det?
Hon funderar på saken.
- Vad sa du till henne? - Att jag tänder på det.
- Bara rakt ut? - Ja. Jag vet inte om hon tänker göra det.
Kvinnor bestämmer själva nu för tiden, men visst skulle det vara sexigt?
Eller vad säger du?
Visst.
Knulla den unga fittan innan den blir mamma.
Hon flirtar med honom, hon ser vuxen ut i sin dräkt,
marscherar i bandet, kanske har lite hår, men inte för mycket.
Nu tar vi en paus.
Behöver du en paus, Gene?
- Nej, det är bra. - Jag behöver en paus.
- Jag är bekymrad över förhöret. - Jag sa ju åt dig att ta det lugnt.
Om det framgår i rätten att vi antydde att hon flirtade...
- Hur skulle de veta? - Han stängde av bandet.
Ja, det såg jag väl. Jag gillar inte det heller.
- Accepterar du det här? - I teorin, inte i praktiken.
Jag tar fullt ansvar för vad som händer där inne.
De flesta kallar det körsbärsplockare,
men branschtermen är skylift.
- Vad är det högsta du har varit? - 15 meter.
- I ett träd? - Ja.
- Men du har väl sele? - Ja, när det är så högt.
Men ibland måste man sträcka sig för att nå långa grenar.
- Du tittar inte ner, va? - Det stör mig inte.
Du såg Lisa vinka två gånger. Då var du väl inte så högt upp?
Jag är inte säker.
- Pratade hon någonsin med dig? - Nej.
Jag har ju redan sagt det.
- Okej. - Hur så?
- En person såg er två prata. - Jag trodde att jag var ert huvudvittne.
Den enda som bevakade gatan.
Du ser bra ut. Kom hon fram till dig och pratade?
Hon ser dig där uppe varje dag, där du svettas i solen.
Kan hon ha bjudit dig på läsk?
Hon kan ha kommit och pratat med mig.
Minns du det?
- Ja. - Börjar du minnas?
Bara... att hon kan ha pratat med mig.
Vad sa hon?
- Jag vet inte. - Vet du inte?
- Nej. - Ingen aning alls?
Lyssnade du inte?
Jag kommer inte ihåg.
Frågade hon om jobbet, om din dag, var du bor?
Något sådant.
Småprat?
Ja.
Hon måste ha tyckt att du var snygg.
Jag vet inte.
Tycker du att hon var söt?
Hon såg ju ut att vara minst 14.
- Jag tyckte väl det. - Vadå?
- Att hon var söt. - Hon var brådmogen också.
Hade inget emot att du var äldre.
Hon kanske gillade det.
Ja, jag trodde att hon gillade mig.
När du slutade jobba där, fortsatte du att tänka på henne?
- Nej. - Åkte du tillbaka?
Kolla om hon ville prata mer? Det var ju hon som började.
Ja.
Den här jackan...
Såg du henne i den?
Titta närmare.
När du hämtade henne vid bussen, hade hon på sig den då?
Det var mycket blod på brottsplatsen.
Vi har inte sagt allt, men Lisas skalle blev krossad.
Det var blod överallt.
I brott där trubbigt våld förekommer
är det nästan omöjligt för förövaren att inte få offrets blod på sig.
Hårbotten har tusentals kapillärer.
Blodet sprutar överallt, små droppar. Man får det i håret, näsan.
Du måste ha fått det på dig.
- Han har tvättat sig. - Vad har du under naglarna?
- Bara smuts. - Vi borde ta ett prov.
- Han har skrubbat sig. - Har du det i öronen?
När tvättade du öronen sist?
- Vill du ta ett prov? - Får vi göra det?
Jag kan ordna det.
Du har blivit tyst.
När vi anklagar någon för mord och de är oskyldiga, så protesterar de.
"Hur vågar ni? Jag vet mina rättigheter."
En skyldig kille blir tyst, börjar lyssna intensivt, som du gör.
Även om en skyldig kille skriker för att verka oskyldig
- så märker man alltid skillnad. - Absolut.
Varför tittar du på stenen?
En oskyldig man hade behövt gissa vad den betydde.
Det var väl den du dödade Lisa med, när allt gick snett?
Det var inte meningen, va?
Hon kom fram till dig, verkade snäll, sedan gick allt åt skogen.
Frågan för oss är inte om du gjorde det, för det vet vi. Frågan är...
Varför?
Vi tror att vi vet varför, och vi förstår.
Du behöver bara säga om vi har rätt.
- Kan ni lära ut sånt här? - Det borde vi.
Varför lär vi inte ut profilering på akademin?
Först måste vi lära oss det själva.
- Gillar du whiskyn? - Ja.
Två till.
Jag fattar inte det här med stenen.
Han kunde inte kontrollera sin reaktion.
- Alla har en sten. - Vad menar du?
Något som gör dem nervösa. Till exempel: Under mitt sista år på college
kommer jag hem till jul och sitter i köket med pappa.
Mamma ger oss äggtoddy.
Hon ger mig ett glas och säger:
"Holden, har du någonsin haft samlag med en kvinna?"
- Nähä? - Jo! Jag säger: "Ja, mamma, det har jag."
Hon säger: "Vad heter hon?" Jag säger: "Det har faktiskt varit flera stycken."
- Det skålar vi för. - Ja.
Och sedan...
Och sedan säger hon: "Holden...
Vem kommer att vilja gifta sig med dig nu?"
Om hon hade frågat mig det i dag
så hade samma sak hänt. Jag hade brutit ihop.
Hon är din sten.
Allt han gjorde var att lägga mordvapnet framför honom.
Bill, kom igen.
Vi ponerade att mördaren kanske hade skuldkänslor, och sedan...
Jag skapade en situation där skulden överväldigade honom.
Det var inte skuld. Det var: "Åh, fan, jag hamnar i elektriska stolen."
Hur kom ni på det här?
Genom att intervjua Richard Speck, Jerry Brudos och Ed Kemper.
Har ni pratat med dem?
- Manson och Berkowitz står på önskelistan. - Är det sant?
- Otroligt. - Hur är de?
Jag tror inte att jag överdriver när jag säger
att de är sjuka i huvudet.
Amen.
- Vad sa du till honom? - Jag pratade om hur snygga unga tjejer är,
att de ofta ser äldre ut. Men det var allt sammantaget.
Jag lade fram allt hon hade på sig,
ett porträtt av den sista dagen i en 12-årig flickas liv.
Så du iscensatte det, som en regissör.
Ja.
Men han visste inte att han hade en av rollerna.
Därför var det var så spännande.
Ingen hade kunnat planera avslöjandet av stenen. Han bröt ihop.
Plötsligt kände man svettlukten.
- Betingning. - Skuld.
Men du trodde att han var skyldig innan ni gick in.
Det var rätt uppenbart.
Ja, men ett antagande.
Ett korrekt antagande.
Är det ett rättvist experiment att arbeta bakåt från en slutsats?
Om teorin visar sig stämma.
Du drev honom till en känslomässig reaktion.
Jag satte dit en barnamördare.
Som Perry Mason?
- Just det. - Fast Perry Mason njöt inte av det.
- Sluta analysera mig. - Det gör jag inte.
Du kommenterar allt jag gör.
Jag pratade om ditt jobb. Vi pratar, jag säger vad jag tycker.
Jag kanske inte alltid vill höra det.
- När jag inte håller med? - Kan du bara vara min flickvän och lyssna?
- Du menar vara tyst och beundra dig? - Du kunde försöka, för en gångs skull...
Att tillverka möbler av döda människor
är rätt organiserat.
Vi är berömda. Det här är den stora nyheten på Atlanta-kontoret.
"Darrell Gene Devier erkänner inför en ny typ av FBI-agent."
- Är det vi? - Vem fan tror du?
- Vems namn står med? - Läs det där om...
"Den unga beteendevetaren som är kompis med Ed Kemper."
- Vem har pratat med en reporter? - Troligen din suparkompis.
Det var i förtroende med en polis.
- När du var full. - Vi firade.
"Med bevis från brottsplatsen tog han sig igenom Deviers mentala mur."
- Det här låter som påtryckningar. - Värre. Det låter som skitsnack.
Devier förhördes för att träden beskars på offrets gata.
- Gammalt hederligt detektivarbete. - Därför var han där.
Vi fick honom att erkänna.
- Du kan inte vara stolt över det här. - Det finns inget stötande här.
- Publicitet kan vara bra. - Nej, vi ska inte vara med i tv.
- Jag gav ingen intervju. - Även om allt var sant
så ska folk inte läsa om oss vid frukosten!
- Varför inte? - Därför.
Bill...
Är det möjligt att du är upprörd för att du inte nämns i artikeln?
Hej, Susan. Det är dr Wendy Carr. Jag vill boka ett flyg i morgon.
Ska jag sätta munkavle på honom? Åk inte tillbaka till Boston.
Atlanta. Från Dulles.
- Samma dag. - Vad ska du göra i Atlanta?
- Prata med distriktsåklagaren. - Om vadå?
Fallet kan leda till dödsstraff.
- Och? - Vi får inte verka inblandade i det.
Förlåt, ja. Kan du upprepa numret?
- Vad menar du? Det angår inte oss. - Det angår mig.
- Han slaktade en 12-årig flicka. - Jag vet.
Fönster eller gång, vilket som.
- Georgia har dödsstraff. - Jag behöver en bil också.
Vad ska du säga?
Vi har gjort fyra intervjuer. Ingen vill prata med oss
om de tror att vi skickar dem till elektriska stolen.
Polisen vill inte prata med oss om de tror att vi drar oss
- för att avrätta våldtäktsmän och mördare. - Så bra. Cabriolet eller T-top.
- Du kan inte representera FBI. - Det ska jag inte.
Då förstår de inte din koppling till fallet.
Om du inte inser hur det här skadar oss så är jag mållös.
Förlåt mig, jag är så disträ.
Kan du ge mig numret en gång till?
Åk med henne. Det här är ditt fel.
Stäng dörren.
Nu har jag det. Tack.
Jag sköter det här. Jag har vanan inne.
RÄTTSSAL
Distriktsåklagare Mayweather, tack för att ni tar emot oss.
Esther. Jag är glad att få träffa mannen som gav mig Gene Devier.
Så trevligt.
Professor Carr är konsult på FBI och har utarbetat ett program...
Förlåt, jag har ont om tid.
Vi har intervjuat extremt våldsamma brottslingar. De allra värsta.
Det handlar om att skapa ett förtroende så att de ger oss information frivilligt.
Vi försöker vara objektiva eftersom informationen är värdefull.
Men om de ser att vår teknik används för att utplåna dem...
Hur skulle er teknik användas till det?
Agent Ford tog fram en psykologisk bild av mr Devier, utifrån vår forskning,
som användes för att få fram ett erkännande.
Så om han fälls och avrättas...
Raring, vi dödar inte brottslingar. Det gör de själva.
- Vad menar ni? - Deras beteende gör att de hamnar där.
Jag tror...
Jag brukar alltid fråga juryn: "Tittar ni på tv?"
Det gör de flesta. Jag säger: "Vem tittar på deckare?"
Då vet man om man har en smart eller dum jury.
Så jag säger: "Glöm tv, för de visar aldrig offrets upplevelse.
Ni får aldrig höra skriken när en kvinna våldtas i Rockford tar över.
Ni känner inte lukten när de bränner henne med cigaretter
- i Hawaii Five-O." - Jag kritiserar inte er åklagarstrategi.
- Jag bara... - Och jag har inte pratat klart.
Jag menar att när man går från en abstrakt idé om mord
till den fysiska verkligheten så kan man inte längre vara objektiv.
Inte förrän man känner offrets och de anhörigas smärta
kan man förstå vidden av det val som mördaren gjorde.
Och det är det valet som avgör hans öde.
Det finns ingen anledning att döda folk när vi kan låsa in dem.
De tillbringar resten av sina liv under hemska förhållanden
som sannolikt speglar deras uppväxtmiljöer.
Ursäkta. I stället för att debattera för- och nackdelar...
Ja. Kom till saken. Ber du mig sikta lägre än på dödsstraff
så att inte FBI hamnar i dålig dager?
Inte FBI, utan vårt arbete inom beteendevetenskap.
Om det saboteras så kommer vi inte att kunna uppnå vårt mål,
nämligen att förhindra att sådana här brott begås.
Jag ber dig att överväga
livstids fängelse utan möjlighet till frigivning.
Jag är en folkvald representant. Här i Georgia vill folk ha dödsstraff.
Och om ni inte vill synas offentligt borde ni hålla er borta från nyheterna.
- Vad hade du väntat dig? - En förnuftigt samtal.
Jag vet inte vad jag väntade mig.
Jag har ägnat månader åt det här...
Jag ville slutföra vår forskning innan det blev så här.
- Vilken skillnad hade det gjort? - Jag hade sluppit såna här möten.
Och slippa ansvar? Kom igen, Wendy. Du är smartare än så.
Tydligen inte.
Det går inte att undvika dödsstraff i delstater med dödsstraff.
Det betyder inte att det vi gör är fel.
- Hej. - Hej.
Det är så skönt ute.
- Hur var resan? - Varm, kladdig, hemsk. Georgia.
- Har du ätit? - Nej.
Bra. Ska vi gå ut och äta?
- Det är sent, så vi får skynda oss. - Nej, jag tror inte det.
Okej.
Är du fortfarande arg?
Är du...?
- Vad exakt är du? - Måste jag vara något?
På sistone har jag tänkt på när vi träffades.
Du var så gullig.
- Och nyfiken. - Jag är fortfarande... nyfiken.
Nej. Du är förändrad.
Jag är samma person som du snärjde med din overall.
Det är inte sant.
Men jag är inte samma person heller.
Vart vill du komma?
- Jag bara tänker, pratar. - Tänker på...?
- Jag vet inte. - Vet du inte?
- Jag vet inte. - Kom igen, Debbie.
Du som är så bra på att avläsa människor...
Du kanske vet.
Okej.
När jag kom hem reste du dig inte upp.
Du bad mig inte komma in, men du vill inte gå ut och äta.
Du sitter här med armarna i kors. Du har sagt att det är ett dåligt tecken.
Du har varit på uselt humör de senaste tio gångerna vi har setts,
du börjar alltid gräla
och du har bedömt mig på ett negativt sätt.
Och trots din osäkerhet om din utbildning
sitter du och pluggar varje kväll så att jag får lägga mig ensam.
När jag kom fick jag smaka på ditt vin, vilket kan verka välkomnande,
men fast du visste att jag skulle komma tog du inte fram ett glas,
och halva flaskan är urdrucken.
Vilket betyder att du försöker samla mod så att du kan...
...göra slut med mig?
Är det det jag gör?
Vi drar inte ut på det. Jag hämtar mina saker nästa vecka.
Jag hör av mig ifall du vill slippa träffa mig.
DR BRUXTON RING!
Ja, vi försöker. Det går trögt.
Tog du emot det här?
Sjukvårdsavdelningen, Vacaville.
Jag har fått ett meddelande om att ringa en dr... Bruxton.
- Ett ögonblick. - Såg du vem som lade den här?
Jag kom nyss själv.
- Intensiven. - Hej, jag söker en dr Bruxton.
Jag tror att dr Bruxton opererar.
Jag har fått ett meddelande om att ringa...
Ett ögonblick.
Dr Bruxton är inte anträffbar.
Jag är från FBI. Jag heter Holden Ford.
Ja, han väntar på ert samtal.
Kan ni säga vad det gäller?
Ni står som medicinskt ombud för en av våra patienter.
Förlåt, det måste vara ett misstag.
Jag tror inte det. Edmund Kemper har angivit er som sitt ombud.
Fast just nu är han utom fara.
Fara?
Mr Kemper försökte ta livet av sig i går kväll.
- Är ni säker? - Ja, sir.
Det är omöjligt. Jag kan inte...
Han kom ut från operationen kl. 04.30. Han ligger på uppvaket.
- Hallå? - Behöver ni mig?
- Nej, doktorn ringer om det är något. - Okej.
Byrån för yrkesetiska principer
har hittat fler bevis för sin utredning av vår enhet.
Fler bevis?
De har bandet.
- Hur fan fick de det? - Jag har ingen aning.
Men ni tre ska träffa dem snarast möjligt,
och eftersom någon har fattat beslutet åt oss...
...så föreslår jag att vi är helt ärliga.
Var det du?
Dra åt helvete, Bill.
- Uppge ditt namn. - Specialagent Holden Ford.
Vad har du för befattning inom FBI?
Jag jobbar på avdelningen för beteendevetenskap.
Du och William Tench intervjuade nyligen internen Richard Speck?
- Ja. - Spelade ni in intervjun?
- Ja. - Vem av er gjorde det?
Jag.
Ni har intervjuat flera interner.
- Har ni spelat in dem med? - Ja.
- Vem gjorde inspelningen? - Jag.
I vilket syfte?
För arkivering, dokumentation.
- Är det påfrestande? - Ursäkta?
- Är processen påfrestande? - Jag tycker att den är onödig.
Vad gjorde du med bandet när ni kom tillbaka till Quantico?
Jag bad agent Smith transkribera det.
- Gjorde han det? - Ja.
- Läste du igenom det? - Ja.
- Beslöt du att redigera det? - Ja.
Varför gjorde du det?
Det fanns ett avsnitt som kunde uppfattas som känsligt av andra parter.
Vilka andra parter?
Andra personer på FBI,
och på Brottsförebyggande rådet som finansierar vår verksamhet.
Vilket avsnitt var det?
Där jag frågade Speck varför han tog livet av "åtta mogna fittor".
- Du kom på att det kunde låta illa? - Just det.
- Påverkade någon ditt beslut? - Nej.
Din kollega agent Tench, påverkade han ditt beslut?
Jag fattade beslutet själv.
Vad hände när du beslöt att avsnittet var för känsligt
för att ingå i utskriften?
Jag bad agent Smith stryka det.
- Är du agent Smiths chef? - Nej.
- Vem kände till ändringen då? - Jag, agent Smith och agent Tench.
När vi diskuterade Specks anmälan,
vem beslöt att ge oss den ändrade utskriften?
Det var mitt beslut.
- En outtalad överenskommelse? - Ja.
- Bad du agent Smith ljuga om bandet? - Inte direkt.
- Vad menas med det? - Jag tittade på honom.
Jag bad honom ljuga med min blick.
Känner någon annan till ändringen på avdelningen för beteendevetenskap?
- Är det roligt? - Ja, om det inte vore så meningslöst.
Ursäkta?
Tror ni inte att jag fattar vad ni gör?
Jag gör samma sak med våldsbrottslingar, fast bättre.
Du anklagas för att ha ljugit för FBI.
Inser du allvaret?
Du använde din bricka för att komma in på sjukvårdsavdelningen utan tillstånd.
För att intervjua Edmund Kemper vars feedback startade vårt program.
Vi bryr oss inte om dina prestationer, vi oroar oss för dina metoder.
Språket i intervjun med Richard Speck är extremt ofördelaktigt för FBI.
Är det bättre att kalla honom skitfläck?
- Ni ser vad jag menar. - Lyssna på oss.
Att vifta med brickan är en sak. Att undanhålla bevis är ett allvarligt brott.
Ditt beteende är inte hållbart.
Jag kom precis hem från Georgia där mitt beteende ledde till gripandet
av en man som våldtog och mördade en 12-årig flicka.
- Min kollega sa väl det? - Han kritiserade även ditt uppförande.
Ni spelar ut oss mot varandra.
Han styrker vår oro över ditt beteende som FBI-agent.
- Vi har det på band om du vill höra. - Vilken skit...
Om du går kan jag inte hjälpa dig.
Jag måste skriva en rapport om det här som hamnar i ditt register.
Du gör ett stort misstag.
Mitt enda misstag var att tvivla på mig själv.
Vad sa du till dem, Bill?
Jag sa som det var.
Mina damer och herrar, vi landar strax.
Skriv på här.
Tack.
Samtal på linje fyra.
Edmund Kemper?
Tack.
Du kom.
Du gjorde det svårt att låta bli.
Jag försökte med mindre dramatiska metoder.
- Fick du mina kort? - Ja.
Det kanske inte är så konstigt att du reagerar på dramatik.
Varför vill du träffa mig, Ed?
Jag läste en artikel om dig.
Om oss, rättare sagt.
The Atlanta Constitution?
Storyn togs upp av AP.
Du sa att vi var vänner.
- Ja. - Är vi vänner, Holden?
När det gäller vårt samarbete, visst.
Vårt samarbete.
Det låter fint. Jag skulle kategorisera det på samma sätt.
Men vårt arbete är oavslutat.
- Okej. - Som jag antydde i mina brev.
Har du fler...
...insikter?
Ja.
Jag tänker då inte visa upp dem som en cirkushäst,
särskilt inte när du pratar om mig i min frånvaro
och använder det jag har sagt för att rättfärdiga dig själv.
Den storyn var inte...
Jag... hade druckit en del.
Vad betyder "beteendeprofilering" som du pratar om?
Ja...
Det är ett sätt att bedöma en brottslings psyke
utifrån brottsplatser och personlighetsdrag.
Jag gillar det.
Hur är mitt psyke?
Jag kan inte säga det.
Kan inte eller vill inte?
- Det är jobbsnack. - Det bästa jag vet.
- Vi är bara i början av forskningen. - Men du kan babbla om det i pressen.
Och du erkänner mer eller mindre att du fick idéerna av mig,
så... du är nog skyldig mig en förklaring, Holden.
Du är vad vi kallar en organiserad mördare.
På grund av hur noga du planerade dina brott.
Du övade dig på att ragga tjejer innan du valde ditt första offer.
Du använde din egen bil för att kidnappa och göra dig av med liken.
Du följde dina brott i medierna, vilket tyder på fortsatta fantasier.
Det är huvuddragen.
Tycker du att du kan reducera mig till ett enda adjektiv?
Självklart inte. Det är bara ett sätt att sortera egenskaper.
- Du är expert nu. - Nej.
- Det låter så. - Jag är ingen expert.
Men det vill du väl bli?
Ja.
Människoblod är väldigt varmt.
En kall, fuktig morgon kan man se ångan.
Vad gör du, Ed?
Någon glömde en kulspetspenna i min pärm. Jag använde metallhylsan.
Var det det här du ville se?
Varför skulle jag vilja se det?
Titta närmare.
Det behövs inte.
Från början var kvinnor likgiltiga inför mig.
De var inte intresserade av att dela med sig.
Ingen har någonsin velat umgås med mig. Inte ens våra katter, när jag var liten.
Enda sättet att få de tjejerna var att döda dem, och det funkade.
De blev mina andefruar. De är fortfarande med mig.
Det är lustigt, men på intensiven finns det inget sätt att larma vakterna.
Det är korttänkt, med tanke på vilka som kommer hit.
Jag skulle kunna döda dig nu, ganska lätt.
Göra intressanta grejer innan någon dyker upp.
Då skulle du finnas med mig i anden.
Jag bad dig besöka mig många gånger,
men jag trodde inte att ens det här skulle få dig att komma hit.
Varför är du här, Holden?
Jag vet inte.
Tja, du...
Det är sanningen.
- Hur är det? - Jag kan inte andas.
- Har du tagit nåt? - Jag vet inte.
- Har du några allergier? - Jag vet inte.
Jag dör.
Du dör inte. Du är på sjukhus.
Jag varnar dig. Din inställning kommer att straffa sig.
Ditt beteende är inte hållbart.
Inte de juveler du tror dig hitta.
Är vi vänner, Holden?
Hämta en läkare!
Är du från tankepolisen?
Tortyr, stympning. Det är din värld och den har gjort dig paranoid.
Undertexter: Annie Nilsson